Sluneční palác tichounce zvoní po mracích
laskavost naráží na náklonnost srdcí
pod zemí už nekvetou životy
zlatá stínidla odráží násilí z dějin
fantazie pocítí volnost myšlenek
jen pro Tebe píšu tenhle verš
období bez bouří prochází světem
v naději, že nastane zvrat
mlhová skla zastřela budoucnost
v oázách snění prožívám pohledy
v jezírku se sklání nahá dívka
inspirace ve stínech otáčí opět časem
v mé chůzi se odráží stín
probudím Vás před pádem na hranu
do deštů malují jiskry hvězdný prach
pouze v oktávách se tu line zpěv
nad oltářem se vznáší andělská samota
stejně mám ale dojem, že udeří
slovo bída a zločin smrti
načechrané květiny a věnce v hrobech
odplata jednou určitě dorazí před práh
ve chvíli kdy budem hřešit v peřinách
na nás sáhne smrt, obskurní milodar.
Jednou jsem byl u konce s dechem.