Jdu si takhle životem,
občas nazván kokotem.
Občas milováný,
občas zatracen.
Vzlétám vzhůru životem,
smutek zavřu za plotem.
Štěstí šlapu na paty,
radosti mám záchvaty.
Padám takhle životem,
zklamáním obklopen.
a padám zatraceně dlouho,
tak dlouho až se rozbiji o dno,
abych mohl zase vzlétnout vzhůru...