Potkal jsem sousedku od vedle.
Zřejmě jsem vypadal pobledle,
ptala se, zda se fajn cítím.
Nádherně voněla kvítím.
Blekotám pozvání k večeři.
Jí to moc emoce nečeří.
Slyším jen reakci: "Aha!"
Tušil jsem, marná to snaha.
Naopak! Uším svým nevěřím.
Až z toho couvám zpět ke dveřím.
Pět slov jen: "Přijď ke mně ve tři."
Panička časem fakt šetří!
"Líbám tě na čelo, na víčko.
Dobrý den, sousede. Zdravíčko!"
Zmizet chci! Za to se modlím!
Handsfree je předmětem podlým...