Lžička nad kávou visící
pozoruje plovoucí zrnka
a voňavku, která kolem poletuje
káva se na ni dívá vřele
a cizí ruka drží ji
tak trochu rozechvěle
A právě jsou odněkud z rána
slyšet zvony jakoby
zvonily kdovíkde a dávno
halasně a směle
ale z té dálky
i trošku rozechvěle
Jako když chtěla´s zpívat
kdysi ještě tak neznámému
do ticha jen
míchat kávou
vzpomínáš, nezačala jsi
snad nemáš jiskru v těle
nebo tvé prsty
byly tak rozechvělé
Hodnocení:4.67 (celkem: 14, počet hlasujících: 3)
Zobrazeno 32x (přihlášenými uživateli) Líbilo se Ti dílo?Doporuč jej >>
Oldříšek si taky početl. Tak nadšený jako před dvěma hodinkami už ale není. Našel jsem si i pár momentů, nad kterými jsem se oblízl: Káva se na ní díva vřele. Třeba, ale ještě je to podle mě trošku nevypsané. Skoro mám chuť doporučit ti nějaká veršová cvičení (Napsat několikastránkový příběh přesně vázaným veršem s předem vymyšlenou stukturou a slova muset násilím lámat a lámat, až ti ruce ztvrdnou jako kameníkům a ono to půjde) Ono ti to už jde, ale přece jen. Cvičení neuškodí Už zase radím jako velký murdlant, tak mě kdyžtak pošli k čertu, ale snad to bereš
s pozdravem OŘ
Jo, takový cvičení by neškodí, já vím, kdysi jsem psala s přesným metrem, ale už mi to nejde. Problém je v tom, že peču vanilkový rohlíčky, když bych měla psát a naopak. Asi modern time. Šroubování. Díky. Luisa.
Osidla | Babí léto | Jednou... | Sen o králíkovi | I.