Portréty
Přežila několik svých dětí.
Pod zády nejméně pět polštářů,
četla ráda a bez brýlí.
Měla vždycky dost světla.
Ztvrdlými dásněmi
hnětla sousta
nalámaná do bílé kávy,
než jí nečekaně narostlo
pár třetích zubů.
Vidím ji shrbenou nad novinami,
jak louská vše po poslední řádek.
Věděla, co se kde šustlo,
přestože roky nevyšla ze seknice.
V památníku z dívčích let
stojí pod mým jménem
roztřesenou rukou:
Boj se Boha, styď se lidí.
Nehřeš více, Bůh tě vidí.
Díla mohou hodnotit (bodově) pouze registrovaní uživatelé, kteří vložili alespoň 5 komentářů.
Střípek VI. | haiku | Dlouží se stíny... | Kouzla šanty kočičí | Iva a Vánoce