Tak všichni tři, co již komentovali to vlastně řekli za mě.
Občas mi to přijde jen jako takové výkřiky do tmy...viz třeba:
"Dosáhnout dlaní na horkost?
Propustit ze služeb sladkost?"
Pro mě snad jen:
"Malovat touhu,
zakopat úsměv.
Rozpustit sněhovou labuť v čokoládě." - i když zas zakopat úsměv mi přijde moc hrubé. A ta labuť by se obešla snad i bez toho sněhu.
nezlob se, ale to je strašný, už tímhle
nedáváš čtenáři na vybranou -
rveš ho k svýmu ne že pozvolným textem, obsahem,
ale hned zpočátku napráskáš téma věci,
čtenáře nenecháš ani chvilku tápat -
a on asi proto jen "dočítá"
... nepřekvapen
nerozhodnost ...
první řádek jako byl protkanej i těmi dalšími
je to hodně rozpačité, nebo to po dočtení u mě vyvolalo nejvíc tento dojem
rozpačitost
zejména v závěru
Nevidět slzy v očích blaha,
nevidět nekřídla srdce v letu do prázdna,
nevidět nehybnost ztraceného ticha.
Ajurvéda | Křídla | Dlaň | Proč | Touha duše